Et liv efter døden: Spørgsmålet er ikke om det findes men...hvad det er.
Pastor Bem, CY 10090
Harper, Beka...
Andromeda, kan du høre mig? Jeg er midt i en solstorm.
Jeg har mistet kontakten til Beka og Harper.
Transportskibet er væk.
-Det var det sidste. -Endelig er evakueringen færdig.
Okay, vi er skredet. - Dylan!
Dylan!
-Hvor fanden er han? -Denne vej.
Beka, Harper... Svar.
-Få os væk før vi blæser væk. -Vi kan ikke komme væk...
...i denne storm. Søg dækning.
Jeg vred om på foden.
-Er der andet, der er vredet om? -Jeg er ikke så glad som normalt.
Jeg forstår, hvorfor de vil forlade planeten.
Dette sted giver mig gåsehud.
-Har du været her før? -Min far "arbejdede" her.
-Derfor valgte Dylan mig til missionen. -Os.
Regnen skal falde på nogen.
-Der var noget galt med dem. -Strandede kryb.
Kom noget vægt på den.
Det er okay. Vi klarer det.
Vinden er stilnet af.
Beka, Harper... Jeg fandt et hul i stormen. Jeg kommer ned.
Fint.
Universet er farligt. I vores fremtid kæmper vi for at gøre det sikkert.
Jeg hedder Dylan Hunt, kaptajn på Andromeda. Det her er vores eventyr.
-Hvor er Andromeda? -Tålmodighed, mr Harper.
Andromeda rider stormen ud. Hun er på vej.
Så du er faldet for en skrækroman?
-Kan du ikke lide gysere? -De er åndsvage, ikke skræmmende.
-Jeg har min egen frygt at tænke på. -De er ufarlige.
Du burde prøve at læse en.
Okay, det vil jeg.
-Hvad sker der? -En blaffer fra Vergilius 9.
-En uidentificeret livsform. -Ikke flere husdyr.
-En sten? -Han fik en lærestreg...
-...med den alduviske torak. -Den lignede en kanin.
Luftanalysen er klar. Den er metallovor med et underlig stofskifte.
-Den spiser ikke mennesker. -Eller Nietzscheanere.
Men den virker glad for Marus komponenter...som styresystemet.
-Vi står ikke på menuen. Maru gør det. -Jeg kan ikke styre skibet.
-Men Andromeda er til styrbord. -Aktiver dronerne. Få os ind.
Hold os stille, Beka. - Mr Harper, lad os finde den ubudne gæst.
Jeg håber, at de snart finder vores sultne gæst.
Ved vi, hvor stor den er?
Det finder vi snart ud af.
Hvad det end er, så havde den det sjovt med denne kobberkontakt.
Pærenemt.
- Flot klaret. -Tak.
Andromeda, lås Maru ind i et antioxidationsfelt.
Feltet er kun midlertidigt.
- Det vil kun forvirre væsenet. -Okay. Så sænk trykket.
Ingen ilt. Dræb alt der bevæger sig eller forlader skibet.
Og hvis det ikke virker?
Andromeda er lavet af monokarbidnet. Vi kan bygge en boks rundt om Maru.
Det lyder godt. Gør det. Men først dekontaminering. Kom.
-Sig til når boksen er klar. -Jeg skal nok skynde mig.
Jeg er færdig før du kan sige "Tyr", Tyr.
- Tast koden ind. -Rommie, hvad er koden? Jeg skal ind.
Tilladelse nægtet. Du må få koden af kaptajn Hunt.
Hvorfor?
Okay, jeg har alle de koder jeg skal bruge i slipstreamreaktoren.
Okay. Koderne.
Fortsæt afspilning.
Nej, jeg skal arbejde.
Jeg sagde nej.
Okay, ti hurtige sider.
-Nogen kontakt med vores venner? -De er væk.
Deres netværk virker måske ikke endnu.
-De vil sikkert ikke findes. -Det ville de før.
Men vi fik ingen tak, kun en masse insekter.
Ved nogen mere om dem end vi gør?
Ifølge biblioteket findes der 68 metallovora-parasitter i galaksen.
-Men først må vi klassificere dem. -Jeg vil klassificere dem...
...som døde og væk fra skibet. Undskyld mig.
Hallo?
Sikke en god bog.
Okay. Jeg er med, Rommie. Jeg går på lageret nu.
Okay, er der nogen der?
Hvad laver du? Du sprænger mine trommehinder.
-Du skræmte livet ud af mig. -Har du lavet boksen?
Er du skør? Det er sent.
Jeg var på vej til lageret. Jeg har meget travlt.
-Sov du? -Ja. Se. Som om jeg kan sove...
-...med en puls på 180. -Sig til når den er klar.
Beka!
-Burde du ikke arbejde? -Som en slave.
-Hvor skal du hen? -Jeg skal vaske Vergilius 9 af.
Hvilket sammentræf. Også mig. Vi skal bare lige forbi lageret.
Er du kommet til kapitel tre? Godt forsøg, Harper.
Men lageret er i den anden retning.
Åh, gud. Bøh! Der fik jeg dig.
Harper, tag hvidløg om halsen og tag en spids pind med.
Der er ingen her, vel?
Rommie, er det for meget at bede om lidt lys?
Tak. Det er en stor hjælp.
Jeg må tage mig sammen.
Det ser rigtigt ud.
Hallo?
- Taler du til mig, kaptajn? -Det er ikke noget. Det er...noget.
- Måske burde du sove lidt? -Ja, som om det vil ske...
-Er der noget andet? - Nej.
-Rommie, kan du holde op med det? -Er du bekymret for at feltet...
...omkring Maru vil styrte sammen? Det vil det. Alle forsøg...
-...er mislykkedes. -Fantastisk.
Hvad er det her for et sted? - Andromeda, hvad...
Rommie?
-Nej! -Der må findes en forklaring.
-Måske er det en af de nye? -Hvorfor ikke?
For tiende gang, nej.
Okay, hør her. Det var et ansigt, jeg aldrig har set.
Det var inde i væggen. Folk er ikke inde i vægge. Ved I, hvad der er i vægge?
-Mr Harper, du er træt. -For ellevte gang, nej.
-Det var tiende. -Det var virkeligt.
Det var vredt, og det var et spøgelse.
Vis os det. Ikke sjovt. Vis os spøgelset.
Vis jer det selv.
Det er her. Det var her Harper så det.
Det der kan ikke være godt.
Hvad kan du se?
Det er-
-mideslim. Det er aldrig let.
Ud fra hvor vi fandt dem på Maru, har Rommie lavet et kort.
-Nu kan vi finde dem og spore dem. -Er alle de lyse områder inficeret?
Jeg har et dumt spørgsmål: Hvorfor bomber vi ikke hele skibet?
-Bombe skibet? -Med insektmiddel.
-De er kun følsomme over for en ting. -Korrosive gasser.
-Det ville udslette os. -En fælde.
-Det kan jeg lave af Rommies hud. -Lav så mange så hurtigt du kan.
Hvorfor står du stadig her?
Okay, når fælder er klar, jager vi dem. - Ikke dig, Rommie.
De spiser dig til dessert.
-Her, Rommie? - Lidt til venstre.
Er det godt her?
Hvem er det?
-Hallo? - Skrid!
Hvem er du? Jeg vil dig ikke noget ondt.
-Det er mange fælder, Rommie. - Beka, de er alle nødvendige.
-Kan du sove med så høj musik? -Hvad?
-Musikken. -Et øjeblik.
Jeg kan sove blandt Magoger. Flere bokse, ja.
Nej. Du hallucinerede ikke. En hallucination bøjede ikke Tyrs stang-
-og viste sig ikke for mig. Jeg ville ikke sige noget før jeg var sikker.
-Hvis du gør grin med mig... -Det gør jeg ikke.
-Tror du på spøgelser? -Ikke på at de ikke kan findes.
Det var bedre da jeg troede, at det var noget jeg bildte mig ind.
-Hvad tror du, at du bildte dig ind? -Jeg så et spøgelse.
-Også mig. -Okay. Så...
-Så, hvad gør vi nu? Hvad er reglerne? -Det afhænger af hvem det er...
...og hvor det kom fra.
Føler du nogensinde at nogen stirrer på dig?
Dylan må afbryde sin mission. Afbryd den eller dø.
Mytteri!
-Vi må følge efter den. -Er du høj? Aldrig i livet.
Jeg er hjemsøgt, Trance. Hvad har jeg gjort?
Det er ikke en skadedyrsbekæmper, men en exorcist, vi behøver.
Hjælp! Nogen. Hvem som helst.
Undtagen dig.
Du burde ikke være her. Vi vil tage os af dig, hvis du ikke går.
-Så du noget? -Ja.
Forsvind!
Okay...
Kunstig intelligens. Brandvæggene fungerer.
Dylan? Hør her, chef.
Rommie, så du det?
-Nej. -Hvad? Den stod ved siden af dig.
Jeg ser kun virkelige ting. Hallucinationer er ikke virkelige.
- Forlad skibet. Kom af sted! -Hvad?
Jeg forstår ikke, at du ikke ser det, at du ikke tror mig. Men du tror hende?
Det handler ikke om tro, men om svaghed. Ikke mental eller fysisk-
-men et indavlet, tyndt lag af følelser.
-Måske hæmmer det dig. -Hvem? Jeg så det også.
-Gør det mig også "indavlet"? -Jeg talte med Harper.
Ved I hvad? Der er noget andet, der ikke stemmer.
Stærk stråling kommer fra et sted, vi ikke kan se på kortet.
Mine sensorer tager ikke fejl. Det ligger mellem sektor 451 og 452.
-Et helvedeshul. Det er fra en flexi. -Vi henter Dylan.
God idé. Jeg bliver her.
Sektor 451 og 452. Det var områder der blev brugt til hemmelig forskning.
-Burde de ikke optræde på kortet? -Jo, men det gør de ikke.
Pas på slimet.
Måske er det en trojan. Eller en pc-virus der blev udløst af miderne-
-der spiste dig igennem metallet.
Skabte en computervirus hologrammet?
Jeg ved ikke mere end dig.
-Det er et maskinrum. -Ja.
-Hvad lavede de? -Vores spøgelse.
Dylan.
Han har vagtuniform på.
-Og en mobilcom. -Han prøvede at sende en besked.
Han må være død før han sendte den.
Kaptajn Hunt, jeg behøver hjælp.
Dylan, efterlad mig ikke her.
Min ven...
Det er mig, Eddie!
Stakkels fyr.
-Eddie Aldrich. -En af dine venner?
Jeg kendte ham dårligt nok. Han var ny.
-Så, nu ved vi hvem spøgelset er. -Og hvorfor han vil have hævn.
-Det skete sikkert under angrebet. -Han må have overlevet.
Men jeg var alene tilbage. Vi tjekkede.
Han koblede computeren fra mine processorer.
-Du havde aldrig fundet ham. -Han behøvede ikke dø. Ikke sådan.
-Hvad var din madding? Orlockgæller? -Spiller det nogen rolle?
-Spøgelset tager os alligevel. -Ingen af dem virkede.
-De foretrækker at spise al fresco. -Det er ikke godt.
-Skal vi tilkalde hjælp? -Vi kan ikke. Netværket er nede.
Eddie Aldrich. Imponerende CV. Han var bedst i sin årgang-
-havde teorier om slipstream-rejser og særligt talent for kamuflage.
Han klagede også over at han blev chikaneret.
-Jeg plejede at vide hvad alle hed. -Der var over 4 000.
-Men alligevel. -Han led også af NPS:
-Narcissistisk personlighedsforstyrrelse. -Havde han nogle venner?
-En. -En?
-Hvad hed han? -Dylan Hunt.
Jeg tjekkede logbogen. - Afspil Hunt, Dylan med Aldrich, Eddie. CY 9784.
-Dylan! Kaptajn Hunt! -Slut på fil.
Det er intet værre end at føle sig alene.
Baserede Aldrich vores venskab på det?
Dylan.
Det er længe siden.
-Eddie Aldrich...i levende live. -Hævnens time er kommet, kaptajn.
-Jeg ville ikke forlade dig, Eddie. -Du ville eliminere mig som de andre..
...så du kunne forråde Forbundet. Tror du ikke, at jeg ved...
-...hvad du og dine pirater vil? -Hvor vover du?
Du fik din nietzscheanske ven til at fake en invasion. Flot.
Ikke underligt at du blev kaptajn. Hvad bliver jeg når jeg overgiver dig?
Din kriminelle bane er lang. Forræderi, pligtforsømmelse-
-forlegenhed og mord.
Det er ingen du kan overgive mig til.
Forbundet forsvandt for længe siden. Vi har siddet fast i et hul i 300 år.
Du lyver!
Okay, stol ikke på mig.
Du er intelligent. Sammenlign stjernernes position med hvor de er nu.
Du begår en stor fejl, Eddie.
Eddie, hør på mig. Andromeda er i fare.
-Vi må samarbejde. -Vigtigt... Min ven... Du... Straffes.
-Dylan, du skal dø. -Du er vigtig.
-Jeg behøver dig. -Jeg behøver ikke dig.
For jeg er mindre end intet. Du skal vide hvordan det er at føle tomhed.
Min tomhed.
Jeg har andre planer, og du indgår ikke i dem længere.
Det så jeg.
Eddie overlevede og har integreret sig som en stærk AI i systemet.
Jeg har ingen kontrol. Han har taget over.
- Fem minutter til selvdestruktion. -Han har aktiveret selvdestruktion.
Jeg lukker ned.
Rommie.
Bekæmp ham. Lad ham ikke gøre det her.
Beka, Tyr? Hvem som helst?
Fire minutter til selvdestruktion.
-Sig at det ikke er alarmen. -Eddies AI har overtaget Andromeda.
Det arbejdede han på i laboratoriet. Vi må evakuere med Maru.
Hun kan ikke styre, men hun kan flyve. Vi har ikke noget valg.
-Hvad med dig? -Kom af sted
Tre minutter til selvdestruktion.
-Hvad laver du her? -Jeg er ked af det, Eddie.
Du tror vel ikke, at mytteriet vil fungere?
Jeg forlader ikke min besætning. Du er en del af den.
-Dit bedrageri er forbi. -Gør det ikke. Ødelæg ikke Andromeda.
Jeg ødelægger ikke Andromeda.
Eddie, hvis du lader skibet eksplodere-
-opnår du kun hvad parasitterne alligevel ville have gjort.
Du kan være vigtig. Du kan redde dit skib. Red Andromeda.
- To minutter til selvdestruktion. -Havde vi været venner...
-hvis jeg havde overlevet?
Vi er venner.
-Hvad kan jeg gøre, kaptajn? -Giv skibet et stød.
-Men gør det sikkert. Det kan du. -Kan jeg? Hvad med dig, kaptajn?
Tænk ikke på mig.
Red skibet.
-Giv det et stød. Nu! - Et minut til selvdestruktion.
30 sekunder til selvdestruktion.
Hangarportene åbner ikke.
20 sekunder til selvdestruktion.
-Dylan? - 10 sekunder til selvdestruktion.
Otte, syv, seks, fem sekunder til selvdestruktion.
Tre... Selvdestruktion afbrudt.
De er alle døde, kaptajn.
Tak, Eddie.
Send den af sted.
Held og lykke, Eddie Aldrich.
-Hvad er der i kassen? -Bekas romaner.
Her. Tag dem. Jeg vil ikke se dem, røre ved dem eller tænke på dem.
Det er en god nyhed.
Hvad er det for en lyd?
Nej, i kassen. Hvad er det for en lyd?
-Bøh! -Harper...
Der fik du den.
Mider.
Vi tager aldrig nogensinde tilbage til Vergilius 9!